Team Wild Animais Only Relesed On: www.Hounddawgs.org
Bögar suger!
FÖR TRE ÅR SEN
- Jag vet... - Nej, jag menar...
Det är bara ett spel, jag fattar det.
Hans pojkvän tappar intresset, så han hittar nån kille på nån klubb...
- Han vill väl göra honom svartsjuk. - Vilken idiot.
- Du är för bra för honom. - Så klart.
Jag vill tacka er för att ni tvingade ut min asociala röv i kväll.
- Jag hade kul. - Ingen orsak, raring.
- Du hade också kul. Vi ses. - Hej då.
Det är sent att vara ute ensam.
Bög.
Jag vill inte ha några problem...
Har du varit på klubb, din kuksugare?
Eller på nån sån där bastuklubb?
Vad sägs om att jag bara tar ett annat håll?
Du vill inte göra så här.
Våld föder våld.
Om du gör nån illa kommer det tillbaka dubbelt så hårt.
Det kallas karma.
Vet du vad? Jag har gjort många bögar illa.
Upp med dig. Så...
Var är din karma som ska komma och straffa mig?
Rakt framför dig.
Kom ihåg... Kom ihåg vad en bög gjorde mot dig.
- Herregud... - Titta inte.
Herregud...
Fan!
Vänd om! Stanna där ni är!
- Vänd om! Ni vill inte se det här. - Herregud! Herregud!
Herregud, hennes ögon!
Herregud. Jävlar.
Varför skulle de göra nåt sånt?
Jävlar...
Jag ville bara tacka er... för att ni öppnade dörren för oss.
Vi är väl inte era favoriter just nu.
Tror du inte det? - Hon sköt mot er!
Det var varningsskott. Och jag kunde inte se genom dörren.
- De kan vara mördarna. - Det är inte vi.
Vi var inlåsta när Susan blev slaktad. Hur kan det vara vi?
- Ni gick in på era rum och stängde. - Håll käften, Noah!
Susan och Andi var våra vänner. Varför skulle vi döda dem?
Kanske för att dölja det som hände med den där flickan.
Vi har ju redan sagt att vi inte kände Talvinder.
- Ni ljög! Vad hände med henne? - Sluta nu. Kom igen. Sluta.
Det här är meningslöst.
I morgon ringer vi polisen från Genes telefon. De får reda ut alltihop.
- Nu måste vi verkligen få vila. - Jag ordnar sängplatser.
Kom hit.
Okej...
- På allvar? - Rökt fläsklägg.
Jag vet inte varför det kallas lägg. Det är en del av grisens arm.
Gene tog med sig några fantastiska köttbitar.
- Hur kan du äta det där? - Oftast med kniv och gaffel.
Kanske med lite senap om jag känner mig vågad.
Möt mig utomhus om fem minuter.
- Va? - Låt ingen se dig gå.
- Varför det? - Fem minuter.
- Tack för att jag får sova här. - Ingen orsak.
Dawn...
- Jag måste säga en sak. - Okej.
Ibland, när det bildas ett moln -
- är det bästa att det kommer ett oväder så att man kan börja på nytt.
Ja. Säg det till Keira. Hon är inte särskilt förtjust i mig.
Du måste förstå en sak.
När vi kom hit var vi alla vilsna och trasiga.
Här hittade vi det vi behövde för att kunna känna oss hela igen.
Så vi är väldigt beskyddande.
Ser ni oss som ett hot?
Ja. Jag gör det.
Men jag försöker ha ett öppet sinne och ett öppet hjärta -
- och jag ber bara att du försöker göra detsamma.
- Jag ska borsta tänderna. - Jag hämtar en filt och en kudde.
Sjyst. Tack.
Vad gör vi här?
Du förstår när du ser det.
- Vad är det? - Talvinder.
Den försvunna flickan.
Ingen får veta att hon är här.
FÖRRA SOMMAREN
1001 ÄTBARA SVAMPAR
"Den sällsynta lactarius indigo -"
- går ibland att finna i döda träd -
- och i klippskrevor.
Sök, så skall ni finna.
"...i klippskrevor..."
Jävlar!
Jag hittade henne i en grotta förra sommaren.
Jag kunde inte lämna henne så att nån annan skulle hitta henne.
Varför inte?
- Du skulle precis sälja marken. - Och?
Vem vill köpa mark som nån har mördats på?
Det var för flera månader sen! Varför är hon kvar här?
För att -
- kroppen kan vara kontaminerad.
- Va? - Med mitt DNA!
- Du var inte ens här för fem år sen. - Tror du polisen bryr sig om det?
De kommer att plocka isär hela mitt liv och leta efter nåt -
- vad som helst, som gör att de kan sätta dit mig.
Du begick ett fruktansvärt misstag.
Du borde ha lämnat kvarlevorna där du hittade dem.
Jag vet.
Varför sa du inget? Jag är din livspartner. Jag hade hjälpt dig.
- Jag hade hittat på nåt! - Renee, snälla...
Jag blev rädd. Sen stängde jag ner.
Om jag hade kunnat göra om det hade jag berättat direkt.
Finns det nåt mer som jag inte vet?
Nej.
Jag svär.
Okej...
Vi tar hand om det här som vi gör med alla våra problem. Tillsammans.
Vill du ha hjälp?
Visst, tack.
Du...
- Förlåt. Jag är bara så nervös. - Det är ingen fara.
Det är vi nog alla.
Tack.
Vad är klockan?
Strax efter tre.
Djävulstimmen.
Är inte det midnatt?
Midnatt är häxtimmen.
Klockan tre tillhör djävulen.
Okej... Varför det?
Jesus dog på korset klockan tre på eftermiddagen.
Därför valde djävulen det motsatta klockslaget, tre på natten -
- för att förvränga hans offer och ha en nattlig fest.
Då kommer demoner och spöken ut ur mörkret -
- för att plåga och skrämma oss, hans barn.
- Det muntrade ju upp stämningen. - Vore det passande med tre döda?
Lägg ner skitsnacket.
- Vi vet alla vad som pågår här. - Och vad är det?
Vi är helt slut, men ingen vågar lita på nån annan så att de vågar sova.
- Du har rätt. - Frågan är:
Kan vi glömma våra misstankar i några timmar och få lite sömn?
Jag kan.
Jag kan göra det.
Det kan jag också.
Det är säkrast om vi sover tillsammans.
Jag är inte trött. Jag håller vakt så länge jag kan hålla mig vaken.
Du sover med mig, Peter.
Det verkar bli du och jag.
- Härligt. - Oroa dig inte. Jag bits inte.
Då så. Här är knappt plats att svinga en katt, men jag är en hundmänniska.
Okej...
Det är inte husets största rum, men vi har en egen toa -
- och jag är uppe och kissar ofta. Jag hoppas att det inte stör.
Enligt läkarna har jag en tolvårig pojkes urinblåsa.
- Jag vet inte vad det betyder. - Jag borde nog...
- Jag borde nog bara försöka sova. - Visst. Vet du vad?
Ta de här filtarna så hittar jag en till.
- Det behövs inte. - Jo, var så god.
Tack.
- Du har jäkligt ont, va? - Ja.
Jag vet att ni liksom tror på naturmedicin och så, men...
Jag skulle ge min vänstra kula för nåt som hjälper mot smärtan.
Vänster kula, va? Det var roligt.
Vet du vad...
Okej.
Droger är förbjudna här.
Men som tur är följer jag inte alltid reglerna.
Hippierna kan ta sig nånstans. Det här är vår hemlighet, okej.
Lyssna nu.
Låtsas att det är kokain, förstår du? Det stannar mellan oss.
Visst. Jag håller tyst.
Var så god.
Okej. Jag ska gå och slå en drill.
Säg till om du behöver nåt mer.
Jävlar...
Vi borde lämna kroppen där du hittade den.
Så att polisen kan hitta den? I helvete heller.
FÖR TRE ÅR SEN
Du!
- Hej. - Kom hit.
Kom ut ur regnet och ta en kopp te.
Nån verkar vara väldigt spänd.
- Kom. Det kan få dig att slappna av. - Jag kommer.
Ditt te är väldigt avslappnande.
Eller hur?
Vad hände där?
Det var som en full, korkad -
- ramla-in-i-dörren-olycka -
- väldigt tidigt i morse.
Du beter dig märkligt. Berätta.
Det är inget, det är bara...
Jag är bara... så trött på all ilska i den här staden.
Jag är trött på all cynism och hela den meningslösa dejtingvärlden.
I bland undrar jag varför... det inte kan vara som det är med dig och mig.
Det är alltid så... genuint och äkta.
- Det vi har är perfekt. - Ja.
Förutom att våra anatomier inte gillar varandra.
- Jag gillar ju slida. - Ja.
Och blygdläppar.
Och det här rökat.
Vet du vad en intressegemenskap är?
Ja. Villaområdet som jag växte upp i. Alla hade samma intressen -
- och de var jävligt tråkiga.
Minns du att mina föräldrar hade ett sommarläger som lades ner?
Det var verkligen vackert där, med öar och kullar -
- och en massa träd.
Vi skulle kunna vinterbona husen, så att man kan bo där året runt.
Varför det?
Då kan vi starta nåt eget och bygga nånting från grunden.
- med andra människor som har samma tankar och idéer.
Jag skulle vilja bli av med allt det negativa i våra liv.
Jag fattar inte... Vill du flytta norrut?
Ja.
Du kan hålla i massageterapi och yogakurser -
- och jag kan ha kurser i meditation och helande cirklar.
Vi skulle vara icke-hierarkiska och välkomnande och ha integritet i allt.
Vi skulle ge varandra näring med dans och musik och vegansk mat.
Inget nät, inga mobiler, ingen kabel-tv, inga distraktioner.
Det skulle bli ett paradis.
Kom igen!
Skynda dig. Vi måste tillbaka innan de börjar undra.
Jag jobbar så fort jag kan.
Fan. Det går inte.
Vi måste dra isär kroppen och begrava henne på flera ställen.
- Skojar du? - Marken är för fan stelfrusen!
Jag kan inte gräva djupt nog för att begrava henne! Ser du inte det?
Okej. Du behöver inte svära åt mig.
Herregud...
Herregud!
Vi kan inte slita henne i bitar och lägga henne i en omärkt grav.
- Vad fan ska vi göra då? - Det här är inte vi.
Det är inte därför vi är här.
Om vi glömmer våra värderingar blir allt förstört.
Integritet i allt, minns du?
Vad ska vi göra med kroppen då?
Vi lämnar tillbaka henne till hennes föräldrar.
Och fram till dess? Alla kommer att tro att det var jag.
Vi tar med henne till skjulet och väntar på polisen.
Vi gör det rätta.
- Måste du äta så där? - Hur då? Vad är problemet?
- Solen har gått upp. Vi sticker. - Ta det lugnt.
Renee och Antoine är inte klara än.
- Judith. Pannkakorna doftar ljuvligt. - Ni är sena. Var har ni varit?
Det finns inga chefer här. Bete dig inte som en.
Vi gjorde solhälsningar. Jag gör dem varje morgon, oavsett väder.
- Blir man inte lugn av yoga? - Genes hus ligger tre mil härifrån.
- Det är långt att gå i minusgrader. - Vi såg en gammal husbil i skogen.
- Kan vi inte köra dit i den? - Min husbil kommer ingenstans i snön.
- Var inte så efterbliven. - Vi använder inte det ordet här.
- Vi går. - Nej, vi ska inte gå.
Bevisföremål A, bevisföremål B. Är det verkligen en bra idé?
Den här gången är vi inte bara två. Vi är en väl förberedd grupp.
- Det är självmord. - Har du nån bättre idé?
- Nej. Jag äter frukost. - Vi delar upp oss i två grupper.
Grupp ett stannar här. Grupp två går ut med mig.
Bara de starkaste. Har nån nåt emot det?
- Inte jag. Det låter bra. - Jag är med. Jag blir knäpp här inne.
Bra, men måste du ta med dig alla de starkaste? Då har vi ingen chans.
- Hon har rätt. - Jag tänkte inte. Jag kan stanna.
- Gör det du vill. - Jag kan stanna.
- Jag har gått kurser i självförsvar. - Kurser i självförsvar...
- Jag stannar också. - Okej, då är det avgjort.
Ni stannar här. Renee, Dawn, Mark och Glenn följer med mig.
Vi går om fem minuter.
Ett ögonblick, bara.
Antoine... Är allt okej?
Bara bra.
Renee!
De här walkie-talkierna är gamla, men de har ganska bra räckvidd.
Vid minsta tecken på fara måste du höra av dig omedelbart.
- Okej? - Du också.
Var försiktig där ute.
Nu räcker det, turturduvor.
Det är jävligt kallt. Är det här en bra idé? De kanske vill döda oss.
- Då får vi vara på vår vakt. - Glenn är rätt speciell.
Och den där vishetsgurun Mark.
- Vet du att han pratade med Andi? - Och Susan, och nu är båda döda.
- Tänk om det är han? - Glöm inte Renee och Antoine.
- Är de bror och syster? Man och fru? - Jag tog tillbaka min pistol.
- Hur då? - Det viktiga är att jag har den.
Vad är det där?
- Fan, den är inte där. - Vad då?
Det här är Antoine. Kom.
Vad fan är det som pågår här?
Vad fan...?
Vad då?
Vad är det?
Jag tror att det är en varg.
- Antoine, det är Renee. Vi hörde dig. - Håll ögonen öppna.
- Vi är okej. Vi fortsätter gå. - Ta det försiktigt.
Visst, följ vargen.
DU BETYDER VÄLDIGT MYCKET FÖR MIG
JAG HOPPAS ATT DU KÄNNER DETSAMMA - WREN
- Är du där, Antoine? - Hur långt är det?
- Vi är nog nästan framme. - Antoine? Hör du mig?
- Hans batteri kan ha dött. - Eller så är vi utom räckvidd.
Walkie-talkien är oanvändbar.
Okej. Försök låt bli att tänka på vad Glenn har gjort på den här madrassen.
Men det är bättre än golvet.
Ibuprofen, här kommer jag.
BENNY IRONSIDE WARFARIN
Vem fan är Benny Ironside?
Kolla!
En telefon.
- Den är död. - Den kanske måste laddas.
- Den är inkopplad. - Varför funkar den inte?
- Hur ska vi veta det? - Ge mig nycklarna. Jag startar suven.
Vänta... Här har du förklaringen.
- Gene betalade inte sina räkningar. - Skit i telefonen.
Vi kan ju komma härifrån i suven.
Fan...
Kom igen, kom igen...
- Den startar inte. - Jag vet! Tack för uppdateringen!
Kom igen, din... Jävla helvete!
Glenn! Jag tror inte att det hjälper.
- Fan ta dig. - Nån lämnade lampan på.
- Vilken lampa. - Den här, vid spegeln.
Härligt. Jag väntar i suven.
- Vem av er jävla idioter...? - Det var inte...
Jag väntade på att Noah skulle hämta en tröja, och...
- Inte skarpaste kniven i lådan, va? - Det var inte meningen.
Hur vet du det? Hon har en pistol, och vårt enda fordon fungerar inte.
Vet du vad, Glenn? Jag försöker påminna mig själv -
- att se den rädda lilla pojken i dig, som är arg för att han är rädd.
Men det underlättar inte att rikta din ilska och rädsla mot oss andra.
Snacka inte så där med mig. Fattar du, Kemosabe?
Kan vi hitta nåt som gör det lättare för oss att gå tillbaka?
Renee har rätt.
Fan...
- Renee, det är Antoine. Svara. - Hon har inte svarat på länge.
- Hon är nog utom räckhåll. - Jag provar bakom huset.
Han måste ta det lugnt.
Han försöker kontrollera en situation som inte går att kontrollera.
Stackare...
Tack för soppan, Judith. Det var jättegott.
- Jag ska hämta lite ved till elden. - Borde du inte ha sällskap?
- Nej, det går fort. - Vill du inte ha hjälp, Keira?
Du, då? Kan jag fresta dig med min världsberömda soppa?
Jag är inte så mycket för karamelliserad lök.
Jag tar mina druvor.
Fick du mitt brev?
Ja. Tack.
Så bra.
Ibland är det lättare för mig att skriva ner vad jag känner.
Särskilt i en guldfiskskål som den här.
Jag uppskattar att du gjorde det.
Hallå?
Vad är det?
Är det...?
Fan... Det är en jävla rutten hand.
- Det är Talvinders. - Det vet du inte.
Inga fler lekar!
- Berätta vad som hände. - Hur många gånger...
- Tills du säger sanningen! - Jag visste inte att hon var död.
- Ni dödade henne säkert. - Ska inte ni vara snälla och fina?
Allt ni gör är att anklaga oss.
Ja, för allt som har hänt det sista dygnet är ert fel.
- Nu räcker det. Låt mig gå. - Börja snacka, din jävel.
Det där var ett varningsskott!
Ge mig en anledning! Håll dig borta, annars skjuter jag.
Jag vill bara prata. Du behöver inte göra så här, Noah.
Jag har svurit att aldrig använda våld.
Det har vi gjort allihop. Vi tänker inte göra dig illa.
- Vi vill bara veta sanningen. - Jag har ju berättat...
Släpp honom, Antoine!
Du stryper honom!
Det räcker, Antoine!
Sanningen. Nu!
Jag ska berätta. Det var Owen Turnbull.
- Vem är Owen Turnbull? - Han var helt besatt av Talvinder.
När Talvinder försvann visste alla vem det var.
- Så du tror att Owen dödade henne? - Det gjorde polisen också!
De kunde bara inte hitta kroppen. Det har gått fem år.
Vi tänkte att Owen måste ha dumpat kroppen. Vi ville bara kolla.
Varför just nu? Det är för fan mitt i vintern!
Vad fan är det som händer?
Det här huset skulle bli en fredlig tillflyktsort.
Nu har det blivit en krigszon.
Rädslan, våldet och hatet påverkar oss alla.
Alla kan ta ett liv... under rätt omständigheter.
- Jag måste göra mig av med kroppen. - Mördaren har hittat den.
- Jag dumpar den i sjön. - Jag följer med.
- Nej, du är helt slut. - Det är ingen fara.
Det är inte lika misstänkt om jag är ensam. Och jag har den här.
- Låt mig följa med. - Nej.
Hur hanterar vi våra problem?
- Kan jag prata med dig? - Det passar inte just nu, tyvärr.
Det går fort.
Tidigare i dag, i köket...
Jag såg dig. Jag säger inte att du spionerade...
Det här känns som en del av nåt mycket större.
- Senare kan du, jag och Renee... - Jag vill inte blanda in Renee.
Jag vill höra vad du säger.
Okej.
Vi känner oss alla väldigt hjälplösa just nu, och väldigt rädda.
Det är väldigt kraftfulla känslor.
De kan få oss att tappa balansen -
- och få oss att göra saker som hjälper oss att fly -
- från det som händer runt oss.
Det var inte meningen att göra dig generad. Det är säkert ingen fara.
- Tack, Antoine. - Tack själv.
Du stal min pistol och nu har de den igen. Vad fan?
- Hur skulle jag annars försvara mig? - Hur ska vi kunna lita på dig?
Ni har alltid varit emot mig.
Ni tycker till och med att Talvinder var mitt fel. Erkänn.
Ja... Jag visste det. Jag visste att ni inte trodde mig.
Vi är dödsmärkta, Noah. Sluta oroa dig för det förflutna -
- och börja tänka på att överleva. Det är det det gäller. Att överleva.
- Vad sa du? - Den officiella versionen.
Det var Owen. Ingen hittade kroppen och vi är här och letar efter svar.
- Trodde de dig? - De tror inte på nåt vi säger.
De hatar oss. Det här är krig.
Vi kan inte vara i krig med dem om vi ska överleva det här.
Går du förbi köket? Jag är bara så hungrig...
Nej. Nej, nej, nej...
Nej, nej, nej...
Nej! Snälla... Herregud...
Nej... Nej!
- Hej. - Hejsan, Benny.
Vad sa du?
Jag hade jätteont i foten, så jag letade efter värktabletter i lådan.
Där fanns tabletter åt en Benny Ironside.
Antingen tog du dem från nån som heter Benny, eller så är du Benny.
Då är du här under falsk flagg.
Tyvärr behöver jag inte förklara ett skit för dig, eller hur?
Nej, det stämmer. Ska vi höra vad Antoine och Renee säger -
- om ditt lilla hemliga apotek?
Det är warfarin. Det används mot blodproppar i lungorna.
Det räddar liv, men det är också väldigt dyrt.
- Du stal det. - Det kommer från en frivilligklinik.
De ger mediciner åt dem som inte har råd.
Eftersom det är lite olagligt hittar de på namnen på recepten. Nöjd?
Ja, det var nästan trovärdigt. Du är snabbtänkt.
Jag gillar dig, så jag släpper det. Men det är inte för att jag är svag.
Om du rotar i mina saker igen kommer du att få ångra det.
Du?
Kan jag få sitta här? Jag måste...
Jag måste få rensa huvudet.
- Jag ska vara tyst, jag lovar. - Det räcker att du är här.
Okej, jag fattar. Du är... förbannad, eller hur?
- Kanske på Noah och Dawn. - Jag är lite mer än förbannad.
Vi klantade oss.
Vi borde ha berättat om Talvinder långt tidigare.
Vi var rädda.
Hon är rädd.
Hon tänker inte klart och vet inte vem hon ska lita på.
Det ursäktar ingenting.
Jag vill inte komma med undanflykter.
Jag ville bara berätta sanningen.
Nu blir det inga fler lögner.
Lova inte sånt som du inte kan hålla.
Jag förtjänade det.
Du kan sätta dig där borta. Men vi pratar inte.
Den lukten...
Det är fläsklägg. Prova, du kanske gillar det.
- Jag lovar att jag inte gör det. - Smaka lite kött...
- Du är hopplös. - Då blir det mer åt mig.
Nej!
Undertexter: Peeter S. Randsalu